Ovaj film se zasniva na stvarnim događajima.
Određeni likovi i detalji su stvoreni u svrhu dramatizacije.
Lavina! Lavina!
Kapetane!
Jesi li dobro?
Krajevstvo bogova, gde je ljudima uskraćun pristup.
Konačno se najspektakularnijii, oštri zubi
pojavljuju iz Božje vilice bogova, i mogu se pogledati.
Ljudi ga zovu Mont Everestom.
HIMALAJI
1992, NEPAL
Je li večera spremna?
Hej, može li ovo uopšte da se jede?
Pripremi sto, svi su gladni.
Može li ovo uopšte da se jede?
Šta je sa vama dvoje? Požuri i postavi sto!
Ponekad vam je potreban magični prah.
Pirinač plače da ga pojedemo!
Hajde, hajde da jedemo!
Hej, dovedi svog brata.
Pirinač plače da ga pojedemo! Požurite!
Ne mogu da verujem.
Dobrog je ukusa!
Pre toga je izgledalo užasno.
Vidiš, pogledaj ih kako jedu!
To je čudno, zašto je ovaj ukus tako poznat?
Gdine predsedniče, ovuda.
Kapetane Um, gdin predsednik je ovde.
Je li bilo teško za penjanje?
Ovo je predsednik Kim Jeong-giu Dongseo sportsa.
I kapetan Um Hong-gil, o kome sam vam pričao.
Pozdrav. - Pozdrav.
Gdine predsedniče, sedite ovde.
Hvala.
Kapetan možda ne izgleda impozantno,
ali je osvojio Everest u prvom pokušaju!
Ne, nije.
Zar nisu bila tri pokušaja? - Da.
Sve što mu treba je pravi sponzor.
Njegov nadimak je Tenk, gura napred bez vraćanja u rikverc!
Tenk ide u rikverc.
Zahtev za pomoć!
Molim da neko odgovori!
Hej, kapetane, šta to radiš?
Znaš li koliko je bilo teško dogovoriti ovo?
Šta mogu da uradim? Životi ljudi su na prvom mestu.
Ti sredi stvari. Žao mi je!
Kapetane, kapetane!
Ekspedicioni tim sa Korejskog univerziteta Dajmjung je u nevolji
na visini od 6500 m na Kangčendžungi.
Jedan je već mrtav, a ostali su zaglavljeni na pola puta.
Kapetane, vreme izgleda loše.
Uskoro će i sunce zaći.
Dobro.
Ostavćemo ovde telo,
i prvo povesti povređene.
Šta?
Ostavljate mog prijatelja iza?
Zar ne znaš da bi to moglo dovesti do druge nesreće?
Sutra možemo osigurati telo.
Odvežite konopce. Spremite se da se spustite.
Dođite do sletišta helikoptera. - Požurite.
Šta to radiš?
Ne možemo ga ostaviti.
Jesi li lud? Ustani!
Moramo ga povesti!
Ako smo došli zajedno, zajedno ćemo se i vratiti.
Da ga ostavite ovde na ovoj hladnoći?
Ne mogu.
Hej, sačekaj!
Gdine, kako to možete sami odlučiti?
Izgubili smo našeg prijatelja, i prilično je uznemiren.
Šta kažete na ovo.
Ostaću sa njim, vi se pobrinite za ostale.
Ja ću preuzeti odgovornost.
Hej, svi ga pratite, Ok?
Idioti.
Daj im torbe.
Pažljivo.
Momci, vi idite dole. Ja ću se vratiti sam.
Šta?
Gde ideš?
Prokletstvo.
Čekaj!
Idemo i mi!
Dajmjung Tim!
Odgovorite nam!
Prokletstvo!
Mu-tajek!
Ti ludi seronjo!
Koja budala.
Hej, ustaj!
Smrznućeš se!
Hej, ustaj!
Mu-tajek!
Jesi li sad budan?
Gde sam ja?
Kako se zoveš?
Park Mu-tajek.
Idiote, nemoj ni pomisliš o tome da se ponovo penješ na planinu.
Cenimo vašu pomoć,
ali vi ne posedujete tu planinu.
I ti si idiot.
Idioti koji ignorišu vođu i idu sami
nisu kvalifikovani za penjanje.
Prestani da dovediš druge u opasnost
i vrati se dođavola nazad u Koreju, u redu?
Dobro.
Ako ponovo vidim vas luzere u blizini, nadrljaćete.
Razumem.
Lude budale.
Želim vam prijatan dan.
Taj kreten... - Jamba!
Hvala ti, hvala ti.
Hej deco, zdravo!
Šta je sa tim momkom?
Misli li on da je kapetan našeg tima?
Ipak, ostao je dve noći i pazio na tebe.
Budi zahvalan za to.
1999, SEUL
TV ekipa se složila da pođe na ovu ekspediciju.
Samo zamislite!
Vesti u 9:00, logotip Dongseo Sportsa na kapetanovim grudima - bam!
I logotipi na šatorima-bam! bam!
Na vrhu Kangčendžunga, zastava sa vašim logotipom.
Vijori! Vijori! Vijori!
Definitivno će biti profitabilan posao.
Ponekad je profitabilno, ali ponekad je propast.
Šta se dešava ako neko umre,
a naš logotip je odštampan na lešu?
Shvatate da ne možemo preuzeti odgovornost za to.
Da, naravno.
Ako nema više pitanja, završićemo za danas.
Hvala vam. Hvala vam.
Hvala vam.
Bože Himalaja! Molim te, blagoslovi nas!
Zdravo!
Posle Kangčendžunga, biće K2.
Posle K2, bićete prvi u Aziji,
i osmi na svetu,
koji su se popeli na svih 14 vrhova viših od 8000 m!
Pobrinite se da se dobro pripremite!
Kangčendžunga nije lokalno brdo. Prerano je razmišljati o K2.
Koji mlade članove vodimo?
Trebali bismo ih brzo izabrati.
Mu-Jang, rekao si da si pronašao neku pametnu decu?
Da.
Do sada su trebali da budu ovde.
Mi o vuku...
Hej, ovamo! - Dolazim!
Pogledaj ih, pokisli su.
Drago mi je da smo se upoznali!
Ovo je vođa baznog kampa, Li Dong-Giu.
Zovemo ga Legenda.
Ja sam Park Mu-tajek.
Ja sam Park Džong-bok.
Hej, drago mi je da smo se upoznali.
Drago mi je da smo se upoznali.
A ovo je vođa ekspedicije Um Hong-gil.
Ovo su deca. - Zdravo.
Vau, kako je mali svet.
Pokaži mi tvoje lice.
Požuri!
Šta sam ti rekao onda?
Žao mi je što vas nisam prepoznao od prošlog puta,
trebale su nam godine da prebolimo smrt našeg prijatelja.
Prihvati nas, brate!
"Brate"?
Zovete našeg velikog kapetana "Brate"?
Zar nije tako? Ako je stariji, "Brate".
Da je mlađi, "Mladiću".
Je li to smešno?
Šaljivdžije! - Gde si ih našao?
Vidim da ste se vi upoznali.
Oni su sa mog univerziteta.
Mogu da garantujem za njihove veštine.
Pankeri, možete to da uradite, zar ne?
Da!
Mogu to da uradim!
Ja ću osvojiti Kangčendžungu!
"Osvojiti"?
Šta ćeš osvojiti?
Popnemo se gore i vratimo se nazad,
je li to osvajanje?
Koriste li alpinisti reč "osvojiti"?
Mi ne.
Vi momci ne znate čak ni osnove.
Kapetane, zar ne možeš da ih prihvatiš zbog mene?
Ne dolazi u obzir!
Pošalji ove pankere kući.
Kući...
Hajde, odmah!
Još alkohola?
Živeli...
Čuo si čoveka. - Ozbiljno?
Hoćeš li malo radiša? Evo, probaj.
Dobra devojka, kako je?
Ukusno.
Tata!
Dobrodošli nazad. - Šta ti radiš ovde?
Kapetane, jesi li puno pio? Uzmi supu od pečurki.
Odlična je za razbijanje mamurluka!
Dušo! Sunho!
Evo me.
Ko ti je rekao da pustiš ove kretene?
Mislila sam da si im rekao da dođu kući.
Ah, prokletstvo!
Jedete gulaš? Rekla sam da ću ja skuvati večeru!
U redu smo, tetka! Sve je deo našeg treninga.
Šta, "tetka"?
Ujače, još kimčija! - "Ujače"?
Mešate se u moje porodično stablo? Izlazite!
Onda si nas trebao ostaviti da umremo.
Zašto si nas spasio?
Spasio si nas!
Sad si odgovoran za nas.
Tako je! Ne možeš ih vratiti.
Zar vi seronje hoćete deo mene?
Tata, zakleo si se!
Zakleo si se!
Pešačili smo pet dana od Dajgua da stignemo ovamo.
Čak sam i napustio posao.
Raskinuo sam sa svojom devojkom posle 5 godina.
Nemam vremena za amatere,
pa se spakujte i idite da se penjete na neko brdo kod kuće.
Zar ne biste trebali bar da saznate šta možemo da uradimo?
Ako naše veštine nisu dovoljne, odmah ćemo se spakovati.
Spakovaćemo se i otići.
Dušo, ne znaju nikoga u Seulu, gde bi otišli?
Kapetane, molim te, daj nam šansu!
Tata!
Požuri!
O Bože. Nemaš daha?
Šta misliš kako će biti na 8000 m?
Gore, praktično si u svemiru.
Nebo je crno. Dakle, očekujete kiseonik?
Rekao je da se popnete do 13:00?
Hong-gil vas testira. Uradite najbolje što možete.
Požurite.
Idemo!
Uspeli smo!
Skoro smo tamo!
Idemo!
Da, idemo!
Uspeli smo!
Koliko je sati?
5 minuta ranije!
U redu, umukni već jednom. Dođite ovde.
Stojite uspravno.
Čemu sva ova halabuka?
Tišina.
Znate da se većina nesreća desi pri spustu?
Da, znamo.
Ipak, mi smo se popeli ovde pod ovim teškim opterećenjem.
Silazak bez opterećenja bi trebao da bude lak.
Prosto kao pasulj!
Ko je rekao da nema opterećenja?
Šta?
Treba da spustite ovo đubre!
Do 17:00.
Do 5 p.m.? Sa ovim?
Pripremite se za silazak.
Hej!
Ne želim da budem junior član.
Bolje bi bilo da uspeš.
Prokletstvo!
Hej, nisi li previše tvrd sa njima?
Bez zezanja. Teško je pronaći nove članove.
Preopterećuješ ih od početka. To je grozno.
Oni nisu tipovi koji lako odustaju.
Dolaze!
Pogledaj tog momka!
Njegove noge su poput gume.
Ova planina... đubre...
gadovi, ja ću...
Šta on to priča?
Kaže da kopilad koja muče trebaju biti bačena u zatvor.
Hej, vas dvoje!
Jeste li dobri u masiranju?
Huh?
Kaži da!
Mi smo majstori za masiranje.
Oh, lepo!
Ovo prija sjajno.
Nemoj previše jako.
Samo polako!
SAUNA
Odmaraćemo se nedelju dana u baznom logoru.
Mu-jang - Da!
Bej-su. - Da!
Čul-go. - Da!
Da!
Ovaj tim će izgraditi logor 1.
Park Džong-bok. - Da!
Park Mu-tajek.
Park...
Ti spavaš dođavola?
Ruke u vis.
Podigni ruke, pankeru!
I ti.
Ja nisam spavao.
Ruke gore, odmah!
Vau, to je vrh Kangčendžunga!
Kangčendžunga! - Reci mi kako se osećaš.
Ah, nisam znao da mogu uspeti.
Kako se osećaš kad osvojiš planinu?
Samo razmišljam o povratku dole, u glava mi se vrti.
Jeste li vi šaljivdžije poludeli?
Mislite li da ste kod kuće? Ruke u vis!
Bože, ovde je hladno! Idemo.
Gde ćete?
Stani. Podigni guzicu.
Podigni guzicu!
Ovako?
Tako je.
Gde je piće od korena?
Unutra je.
Dođite i jedite, vi pankeri.
Hvala!
Kapetane, otvorite široko!
Sklanjaj to od mene.
Vruće je!
13!
14!
14...
15!
16!
17!
Završeno!
Vau, pogledaj to!
Ovo je odlično, želim da jedem pečenu piletinu!
Hej, Park Mu-tajek!
Dođi dođavola ovamo!
Huh?
Hej, šta radiš ovde?
Jesi li poludeo?
Kako si me našla ovde?
Gde bi drugo bio ako nisi na planini?
Hej devojko, prestani da se dereš na mene!
Ne pred mojim timom.
Predstavi se.
Pozdrav svima!
Ja sam Čoi Su-jang iz alpinističkog kluba Dajmjung univerziteta.
Hej, ne budi kukavica, samo mi to direktno reci.
Zašto želiš da raskinuneš?
Hoćeš li prestati da tako pričaš sa mnom?
Ah... da.
Zašto si tražio prekid, Park Mu-tajek?
Juče sam otišao u Tegu.
Gde si ti otišla sa isključenim telefonom u nedelju?
Šta je sa tim? - Lepo obučena,
u hotelskom kafiću.
Šta si radila u kafiću?
Nisam mogla to da izbegnem zbog moje mame...
Ah, tako slatko. - Prestani!
Ti si ljubomoran?
Zabrinut si jer sam tako lepa?
Ne, ne... dobro si.
Uskoro ćeš imati 30,
tako da se trebaš udati za nekog gubitnika pre nego što postaneš usedelica.
Zar mi ne veruješ?
Ne radi se o tebi. Samom sebi ne mogu da verujem.
Idem na Kangčendžungu.
A zatim K2, Nanga Parbat i Lotsi.
Ali...
Svaki put, neću biti siguran hoću li ti se vratiti.
Dakle, hajde da završimo sada.
Onda nemoj da se penješ, živi običan život sa mnom!
Nisam neko ko to može uraditi!
Zato se upoznaj sa dobrim momkom i živi srećno.
Ja, Park Mu-tajek...
silazim sa planinu zvane Čoi Su-Jang.
Razumeš?
Hej, penješ se na druge planine,
zašto ne i na mene?
Budi čovek i reci mi. - To je kao TV drama.
Da te čekam, to će me učiniti srećnom!
Ipak, prošlo je 5 godina, zar ne bi trebao da se držiš nje?
U redu sam, naći ću nekog drugog.
Tako je!
Napravio si pravi izbor. Puno je žena na svetu.
Naći ćeš nekoga, ne brini.
Tako je. - Ne brini.
Naravno. Ali znaš šta, Bej-su?
Ti si nepoznat penjač. - Tačno.
Ali kasnije ako stvarno pozneš savan kao naš kapetan...
Da?
Još uvek nećeš imati devojku.
Sigurno na ovom širokom svetu postoji jedna žena koja će me voleti!
Otkači se od mene.
Oh, postoji jedna! - Koja?
Tvoja majka.
Hej, ne šalite se pred momkom koji je upravo raskinuo.
Gde vam je saosećanje?
Oh, ne.
Potpuno sam u redu. Nema problema, stvarno!
Su-jang!
Tiše tamo dole, hoćeš li?
Žao mi je! Su-ang... Kako mogu da živim bez tebe?
Jesi li srećan? Koliko dugo se zabavljate?
Reci mi! Koliko dugo se zabavljate?
A? Jeste li u braku?
To boli!
Ne udaraj me!
Boli, boli...
Pogledaj tog glupog penjača.
Žena je planina. Uteši je, ne osvajaj je.
KANGČENDŽUNGA BAZNI LOGOR, 5475 m
Pokušavate da osvojite
vaš 13.-ti Himalajski vrh viši od 8000 m.
Recite nam kako se osećate.
Alpinisti ne koriste reč "osvojiti".
Mi samo provodimo vreme na vrhu uz dozvolu planine.
Onda, koji je vaš omiljeni trenutak prilikom penjanja?
Pošto se sigurno spustim sa timom,
i popijem čaj u baznom logoru,
to je moj najsrećniji trenutak.
Zašto se penjete na planinu?
Zato što je tamo.
Hej, to je plagijat!
Šta dođavola?
Izvinite zbog toga.
Prestani da se smeješ.
To je kao pušenje.
Jednom kad se nakačiš, čak i ako želiš da prekineš,
ne možeš, otporno je.
Intervjućemo ceo tim i snimićemo izvorne snimke.
Samo minut.
Zašto ste postali Šerpa?
Ja sam Koreanac.
Stvarno?
Zašto se penjete na planinu?
Zato što hrana prija.
Prijatno.
Jedete hranu rukama?
Imamo sve te kašike ovde!
Ovako je ukusnije.
Nije ni čudo što misle da je Šerpa.
On je stvarno Šerpa! - Probajte!
Zašto se penjete na planinu?
Penjanje na planinu... je naravno teško,
ali ako savladate taj izazov, osećate se tako srećni.
Ako previše razmišljate o tome, nikada se nećete popeti.
Kad se spustite sa vrha, osećate li se razočaranim?
Razlog zbog kojeg se penjem,
je prvo, energija planine.
Zove se Veliki duh.
Svi ljudi bi to trebali jednom da iskuse.
Već smo završili sa tim pitanjem.
Kada? Završio si?
Moje pitanje je jeste li tužni kad se spustite sa vrha.
Nikada nisam razmišljao o tome.
Morate da siđete dole, nećete živeti tamo.
Rez, rez! Ponoviću to. Još jednom...
Vaš dijalekt je malo...
Moj dijalekt? - Da.
Moj?
O čemu to pričaš?
Razgovaram savršeno standardnim dijalektom.
Zašto se smeješ?
Ne mogu da verujem.
Mora da ima oko 50 m, a?
Ko će prvi da pređe?
A?
Mu-tajek kaže da će to učiniti.
Super, Mu-tajek prvo. Pomozite mu!
Idi Mu-tajek!
Hej, Mu-tajek!
Ne gledaj dole, podigni glavu i idi dugim koracima.
To je lako reći, prokletstvo.
Šta?
Ništa, idem. Hodaću sa užetom.
Idem.
Sa užetom!
Hej, jesi li dobro?
Da, dobro sam!
Hej, ne brini, spasićemo te za sekundu.
Čekaj malo. - Dobro.
Majeong-ei, šta je to? Je li to lavina?
Lavina! Bežite!
Kapetane!
Bej-su!
Džong-bok! Spasi me!
Zato nisam hteo da to uradim!
Čekaj malo kapetane, ja ću te spasiti.
Kapetane!
Šta... šta je ovo?
Šta misliš?
Igrate se sa životom momka...
"Spasi me! Spasi me!"
Prestani da plačeš, dobićeš promrzline.
Ti si najgori.
On je najgori. - Nije čak ni prijatelj.
Bej-su, olabavi konopac.
Samo gledaj napred, hodaš sa užetom... sitnica.
Vidiš? Lako je.
Osećam se užasno!
Džong-bok!
Koliko god pokušavaš da dišeš,
ne možeš, jer u svom nosu imaš ogromnu slinu.
Tako je.
I što više pokušavaš da je izvučeš,
sve se više uglavljuje.
Baš tako, šta je to?
To je visinska bolest.
To je to? - Da.
Prokletstvo, ludim. Uradi nešto!
Hajde, hajde... teško je biti bolestan i daleko od kuće?
Ah, Majeong-ei.
Stavi rukavice. Dobićeš promrzline.
Šta, osećaš li se čudno jer sam žena?
Nije to, ruke ti mirišu.
Stavi rukavice.
Hoćeš li da spavaš napolju?
Obriši me svojim rukavicama.
Gledajući ga, pretpostavljam da je ovo zaista moj poziv.
Nikada nisam imao visinsku bolest.
Blago tebi.
Naš mozak je 2% naše težine,
ali koris 15% našeg kiseonika.
Ali tebi ne treba kiseonik.
Zašto ne?
Nikada ne koristiš svoj mozak.
Daj, zajebi me više!
Hoćeš li da prestaneš? Bolestan sam!
Prestani da galamiš.
Samo se skoncentriši na moje telo.
U redu je da fantaziraš.
Merlin Monro je ovde, Merlin Monro je ovde...
Ali još uvek mogu nešto da namirišem.
Nije prdež, šta je to?
Jeste prdež.
Čoveče, jesi li se usrao?
Logor 4, 7650 m
Vreme je suviše loše.
Moraćemo da ostanemo ovde još jednu noć,
i pokušajte da dođemo do vrha sutra.
Sutra ću te ponovo kontaktirati.
U redu.
Šta to radiš?
Pišeš svoj testament?
Ne zezaj me.
Izgledam li tako slabo?
"Pomozite mi! Ima li nekoga tamo?"
"Džong-bok!"
Oh, kapetane!
Hej, ti si bio prvi koji je plakao,
ali i prvi koji se povukao.
Skidam vam kapu za to. - Stvarno?
Pokušavaš da me oraspoložiš?
Ali kapetane.
Posmatram te, čini se da uvek hrliš napred.
Sjajno je biti prvi u Aziji koji se popeo na 14 vrhova,
ali ne gledaj samo napred, pokušaj da uživaš.
Ne bi trebao da izgubiš strast amatera.
Ljudi su prirodno lukavi,
pa kad te svi hvale,
počinješ da misliš da su tvoja govna čokolada, i...
Želiš li da umreš?
Mora da imam visinsku bolest.
Požuri i spavaj.
Potrebno je da odspavaš da bi krenuo napred.
Stavi mi jaknu na noge. - Da!
Kapetane, trebao sam to ranije da kažem.
Tako sam zahvalan što ste me poveli na ovu ekspediciju.
U stvari, hteo sam da odustanem ako ne bih uspeo ovog puta.
Smrzam se i gladan sam, ali sam srećan sada.
Čudesno vreme.
Ozbiljno, postoji li neko ko može da spava po ovakvom vremenu?
Postoji.
Hong-gil.
Da?
Vreme je suviše loše.
Nemoj biti tvrdoglav, za sada se povuci u logor 3.
U redu.
Prokleto vreme.
Džong-bok, kakvo je tvoje stanje?
Dobro sam!
Odvešću te do vrha.
Vodite ga odavde.
Majeong-ei! - Da?
Odvedi ovog pankera u logor 3.
Šta?
Bej-su, Mu-tajek. - Da?
Vas dvojica ste u stanju pripravnosti u logoru 4.
Šta je sa vrhom?
Uzeću dvoje Šerpa i probati da se popnem sam.
Dorse! - Da?
Dava Ok?
Dobro!
Kapetane, previše je opasno. Poći ću sa tobom.
Vidiš li u kakvom je stanju? Vodi ga dole, brzo.
To je naređenje.
Budi oprezan!
Hej, stani!
Šta dođavola to radiš?
Mu-tajek, idi dole!
Prokletstvo, jesi li lud?
Samo bih se osećao previše zabrinut što sam te poslao samog.
Prestani sa sranjem i vrati se nazad.
To je naređenje!
Radio sam kao pas da bih došao ovde.
Ne znam put do dole.
Šta ako doživim nesreću, hoćete li biti odgovoran?
Ti prokleti pankeru!
Pušićeš mi kasnije, za sada idemo gore.
Idemo!
Čudesno!
Idem prvi.
Prokletstvo.
Zar ne bi mogli malo da se odmorimo?
Nikad nisam trebao da povedem tu budalu.
Bože, umoran sam.
Osiguraj se!
Dobro.
Idemo!
Pada led!
Mu-tajek!
Park Mu-tajek!
Probudi se!
Mu-tajek!
Park Mu-tajek, probudi se!
Osiguraj se!
Osiguran!
Sve je u redu!
Lep posao, Mu-tajek!
Dava, Dava!
Dobro... u redu sam ..
Njegovi odgovori su spori.
Dava.
Bazni logor! Bazni logor!
Dvoje povređenih Šerpa su na putu dole.
A Mu-tajek i ja ćemo pokušati da stignemo na vrh.
Hej, nema šanse! Vraćajte se dole odmah!
Susnežica od 30 km/h će duvati celu noć.
Kako možeš da odeš gore bez Šerpe po ovom vremenu?
Mu-tajek, ubedi ga da se spusti!
Kao da bi mene poslušao.
Skoro smo tamo. Nije više daleko.
Hej. Kapetane!
Moram da sačuvam bateriju! Isključujem je.
Hej. Kapetane!
Isključi i ti svoje.
Imam još puno baterija.
Ipak, bolje ih je sačuvati.
Ali kapetane.
Ne kažem da to neću uraditi,
ali da li trebao bar da me pitaš,
hoću li da idem gore ili ne?
Ne znaš put da se vratiš. - Tako je.
Onda je bolje da pođeš, pankeru.
A?
U redu, Mu-tajek nema rezervnu gumu.
Pazite na padanje stena i leda.
Da.
Do sada su se trebali popeti.
Dase nisu negde zaglavili, previše umorni da se pomeraju?
Sunce će uskoro zaći uskoro.
Mu-tajek! - Da?
Pripremi se za bivak.
Šta?
Pripremite se za bivaku!
Ovde?
Hong-gil, gde si?
Odgovori mi, molim te!
Zar ne bi trebalo da pošaljemo spasilački tim? Idem ja!
Hoćeš li da umreš u toj oluji?
Oh, hladno je...
Mu-tajek.
Da?
Nemoj da zaspiš.
Ako zaspiš, umrećeš. Skoncentriši se!
I ti, kapetane. - Dobro.
Da bi ostao budan, misli na neku hranu koju voliš.
Šta najviše voliš da jedeš?
Karbonaru.
Ti kretenu!
Više od svega,
volim pileća paprikaš,
sa pogačicama od pirinča i džigerice.
Jednom sam ih jeo u Seulu.
Toliko ih želim!
Prokletstvo, hladno je.
Halo?
Ja sam. Slušaj...
Kapetan Um je nestao.
A? Šta da radimo?
Da otkažemo emisiju?
Ne budi glup, ovo je velika prilika!
Vidi, diktiraću ti naslov.
"Kapetan Um nalazi večni san na Himalijama."
"Večni san", tako je.
Kopile!
Ko spava?
Ja želim mojoj majci laku noć.
Ja ću te uspavati zanavek, seronjo!
Pomozite mi!
Halo?
Ne spavaj.
Ah, tačno.
Sigurno...
Kapetane.
Mogu li da te nazovem bratom, samo jednom?
Naravno.
Brat...
Hong-gil.
Šta je bilo?
Hoćemo li moći da gledamo Svetsko prvenstvo 2002?
Naravno. Hei Mu-tajek.
Ako uspemo da se vratimo, obećaj mi jednu stvar.
Šta to?
Ne dozvoli da ta devojka ode.
Ko? Su-jang?
Kome najviše nedostaješ u ovom trenutku?
Njoj, naravno.
Onda je rešeno.
To je sledeća planina na koju se trebaš popeti.
Da brate.
Obećaj i ti meni jednu stvar. - Šta?
Da me povedeš sa sobom na K2.
Želim da ostavim fusnotu na jednoj stranici istorije penjanja.
Mu-tajek, još nisam rekao nikome.
Ali neću se zaustaviti na K2.
Kada onda?
Jalung Kan, Lotsi šar. I njih takođe.
Najviših 16 vrhova...
Da li bi bio prvi u svetu?
Loš sin i loš otac.
To je ono što sam bio.
Pre nego što umrem, učiniću nešto na šta moja deca mogu biti ponosna.
Zato moramo da preživimo.
Moramo da se spustimo dole.
Da!
Naravno da hoćemo.
Uspeli smo!
Uspeli smo... učinili smo to!
Bože Himalaja, hvala ti...
Hvala ti.
Hej, Mu-tajek! Mu-tajek!
Kapetane... jesmo li stvarno još živi?
Jesmo, pankeru!
Pa, idemo li gore ili idemo dole?
Mi smo na 100 m od vrha. Pa, šta će biti?
Kapetane, ne pitaj me to.
Samo naredi! Kao kapetan.
Dobro. Park Mu-tajek!
Da, kapetane?
Hajde da se popnemo!
Da, kapetane!
Prokletstvo, umreću.
Hej, Mu-tajek! - Da?
Ovo ne izgleda dobro.
Šta?
Popeli smo se na pogrešan vrh.
I hteo sam da odem dole!
Ima samo nekoliko vrhova i pomešao si ih?
Šta ćemo sad da radimo?
Huh?
Ne mogu da verujem!
Mislim da ne možemo preuzeti tela.
Bazni kamp, Bazni kamp!
Ovo je tim sa vrha.
Nema više ništa za penjanje.
Vrh!
Hvala Bogu!
19 maj 2000 VRH KANGČENDŽUNGA, 8586 m
Odličan posao, Mu-tajek.
Volim te brate!
Osmeh za kameru.
1, 2, 3!
Drži je čvrsto!
Uhvati je ovog puta, kretenu!
Osmeh!
2000, K2 8611 m Prvi azijat koji se popeo na 14 vrhova
Kapetane!
Za nas!
Ovde smo na 2800... ne...
8021 m nadmorske visine!
Šišapangma vrh!
2001, ŠIŠAPANGMA 8021 m
Vidiš li, Su-jang?
2002, MONT EVEREST 8848 m
2004, DAEGU
Idemo...
Ostanite zajedno.
Za Himalajski vrhovi treba 1/3 kiseonika više, nego obično.
Dakle, ovako će biti gore.
Da!
Jesi li iscrpljen? - Ne!
Osvojiću vrhove Himalaja!
Zatim se spustiti nazad.
Je li to osvajanje? - Nema šanse...
Mi samo provodimo vreme na vrhu uz dozvolu planine.
Razumeš? - Primljeno k znanju!
Koristi noge, Dže-hun.
Rekao sam da koristiš noge!
Da gdine!
Hej, počinješ da ličiš na nekoga.
Koga?
Ko bi to mogao biti?
Pa, um...
Um...
Koristi noge!
Ljudi upoređuju život sa penjanjem planine.
Nakon toliko penjanja, jeste li stekli bilo kakav uvid,
možete li to podeliti sa nama?
Uvid? - Da.
Dok se penjete, mislite da ćete otkriti nešto sjajno.
Od 7000 metara,
čini se da ste naučili kako da živite svoj život.
Ako dođete do 8000 m,
čini se kao da ste otkrili smisao života.
Ali tamo gore, nikada nećete otkriti takve stvari.
Jedina stvar koju možete osetiti gore ste vi sami.
Kad ste toliko iscrpljeni i očajni,
stvarno se pojavljuje.
Sve maske koje ste nosili padaju.
Većina ljudi nikad ne upozna svoje lice bez maske.
Doviđenja.
Noga koju smo zajedno zajebali posle te jeseni pre šest godina
je 5 cm kraća.
Od sada,
moraćeš da hodaš na prednjem delu stopala.
Moraćeš da nosiš posebne cipele.
Kapetane, moraćeš da odustaneš od planina.
Pojedi bar nešto.
Ako nastaviš da pritišćeš,
mogao bi da povrediš kičmu i završiš u invalidskim kolicima.
Da li se to tako lako desilo?
Ne znaju sigurno.
Šta još treba da uradiš?
Vreme je da prestaneš.
Penjao si se da ispuniš svoje srce.
Planinar pripada planini!
Tvoja uloga kao oca i muža.
Misli na to kao na planinu za penjanje.
Koliko dugo moramo da čekamo?
Pogledaj decu kako rastu!
Pre nego što ovo dragoceno vreme prođe, pođimo u zoološki vrt.
Idemo u zabavni park.
Trebalo bi se pobrinuti za dokumenta.
Možeš početi predavanja sledećeg meseca.
Daješ kapetanu katedru? - Naravno.
Vanredni si za sada, ali bićeš redovni profesor sledeće godine.
Doživotni profesor.
To miriše dobro.
Zašto svi izgledaju tako depresivno?
Ovde smo da pošaljemo uspešnog planinara na novo putovanje!
Hej, sada je tvoje vreme.
Da sam na tvom mestu, ja bih igrao.
Hajde da popijemo.
Mu-tajek, Džong-bok, dođite ovamo.
Popijmo.
Živeli!
Dobrog je ukusa. I dobar vetar.
Dakle idete na Mont Everest sa svojim kolegama?
Žele da ja budem kapetan. Nervozan sam.
Na koliko vrhova si se penjao, boreći se mojim temperamentom?
Ko je u Koreji kvalifikovaniji od tebe?
To je nebo i zemlja.
Brate, zar ne žališ što si se odrekao 16 vrhova?
Uradio sam dovoljno, i sa mojom nogom...
Ja ću ti biti tvoja noga.
Guraću te otpozadi, vući spreda.
Ili ću te nositi, ako bude potrebno.
Obećao si mi. Prvi na svetu, zajedno!
Znam, zaista mi je žao što nisam održao obećanje.
Ali iscrpljen sam. Vreme je da se povučem.
Zaista sam voleo da te pratim.
Pomisao da idem sam...
Ovde.
On se popeo sa mnom na tih 14 vrhova.
Mislite na njega kao o meni.
Zašto mi to daješ?
Moraš da uzmeš tih 16 vrhova.
Mu-tajek.
Sada je tvoje vreme.
U redu, u redu.
Onda ću ovo jednom pozajmiti.
Zauzvrat,
razmisli još malo o tome.
Dobro.
Srećan put. Razgovaraćemo kad se vratiš.
Oh, Bože.
Park Mu-tajek!
Tvoja glava, ramena, kolena i stopala, čiji su?
Tvoji.
Dobro, moji.
Kako ih sve možeš uzeti?
Dobro ću ih iskoristiti i vratiti ih.
Budi pažljiv. - Dobro.
Izvinite, kakav film snimate?
Rez!
Vidimo se.
Vratiću se ubrzo!
2004, MONT EVEREST BAZNI LOGOR
Mu-tajek, taj vetar je stvarno jak.
Idi na spavanje.
Potrebno je da se naspavaš da se krene napred.
Dobro.
Zdravo. - Mogu li da slikam?
Naravno.
Hvala vam. - Hvala vam.
Zdravo, ovo je takva čast. Mogu li?
Tri člana ekspedicije su nestala.
Ekspedicija za 50.-tu godišnjicu univerziteta Dajmjung,
vođa tima Park Mu-tajek, Park Džong-bok i Jeong Dže-hun
bili su pogođeni iznenadnom olujom
tokom njihovog spuštanja sa vrha Mont Everest.
Prošlo je 25 sati od njihove poslednje komunikacije.
Kapetane, na sahrani nema tela.
Su-jang.
Voleo bih da se nisi povukao.
Da je bilo tako, onda Mu-tajek...
ne bi bio kapetan drugog tima.
Su-jang.
Ko je on da bude kapetan?
Ja sam jedini koji je preživeo.
Ne mogu sebe nazvati planinarom.
Ja nisam usrani... Prokletstvo!
Žao mi je, Mu-tajek!
Kopile!
Hej. Mu-jang!
Kako si mogao?
Uplašio sam se.
Ko bi izašao po tom vremenu?
Kopile!
Hej, pusti ga. Hajde da razjasnimo ovo.
Kapetane, ovo je Mu-tajek.
Nekoliko dana kasnije sam se popeo prema njima.
Mogao sam da ga vidim tamo...
Iz daleka...
Hej, Dže-hun! Ostani upozoren i prati me!
Razumem.
Dže-hun, jesi li dobro?
Da.
Ima li nešto blizu za šta možeš da se držiš? Možeš li ga dohvatiti?
Ne mislim tako.
Oboje ćemo umreti ovako.
Mu-tajek, preseći konopac.
Pankeru, uplašio si se.
Zašto je ta torba toliko teška?
Dže-hun, zaljuljaću te, pa pokušaj da se uhvatiš.
Dobro!
Hong-gil...
Brate...
To je to!
Popni se!
Dobro!
Mu-tajek, čuješ li me? Gde si?
U blizini Druge staze.
Stvar je u tome, da ne vidim baš dobro.
Naočare su mi spale.
Imam sležno slepilo.
Snežno slepilo?
Možeš li da uzmeš Dže-huna i siđeš dole?
Skoro je iscrpljen...
Razmišljam o nečemu.
Hej, Dže-hun.
Idi ti prvi dole.
Šta to pričaš? Neću te ostaviti ovde.
Ova litica je teška čak i za odmornu osobu.
Jedva možeš da pomeraš svoje telo,
kako ćeš podržati nekoga ko ne vidi?
Nosiću te ako budem morao.
To je naređenje.
Mu-tajek!
Kretenu, hoćeš li da odbiješ svog kapetana?
Hej, Dže-hun.
Dže-hun!
To je naređenje.
Moraš da živiš.
Da, kapetane.
Molim te sačekaj da dođe spasilački tim.
Gde je spasilački tim? Prošlo je 4 sata, već se smračilo!
Idem ja, naći ću Dže-huna i vratiti Mu-tajeka nazad.
I ne pomišljaj na to!
Ako budeš žurio, imaćemo još jednu nesreću!
Šta onda da radim?
Pošaljite spasilački tim, brzo!
Mu-tajek će umreti!
Ja sam evakuisao ekipu iz logora 3.
Slanje spasilačke jedinice po ovom vremenu je kao izvršenje samoubistva.
Koji spasilački tim bi izašao po ovakvom vremenu?
Znaš da će umreti ako tamo provedu noć.
Nisam ovde sam.
Šta je sa mojim timom? Ja sam njihov kapetan.
Da li da ih ostavim ovde ili rizikujem svoj život?
Ili da im naredim da rizikuju svoje živote?
Kopile!
Spašavanje nekoga je prioritet!
Iskreno, bilo je teško dobiti ovu šansu.
Ako ne uspem ovog puta, možda se nikad neću vratiti.
Zaista mi je žao.
Bez ljudi,
planina nema smisla.
Džong-bok.
Spasilački tim ne može doći.
Nemoj biti tvrdoglav. Zašto ne siđeš?
Ne, idem gore.
Džong-bok!
Noć je, i ideš na Drugu stazu sam?
Razmisli o tome na drugi način.
Da smo mi tamo gore,
Mu-tajek bi definitivno došao po nas.
Džong-bok.
Tamo je - 30° C.
Čak i ako ga nađeš,
ništa ne možeš uraditi!
Ako previše razmišljaš, ne možeš se popeti.
Vratiću se odmah.
Hej, još uvek ima nade, zašto plačeš?
Pevaj pesmu umesto toga.
Žao mi je.
Džong-bok!
Ne radi to!
Ne idi gore, Džong-bok!
Slušaj me šta ti kažem!
Džong-bok!
Ovo je korejski tim!
Imamo člana zaglavljenog na Drugoj stazi.
I još jedan član nedostaje.
Ako je neko u blizini, pošaljite spasilački tim!
Molim vas, pomozite nam! Molim vas!
Ne, ne u ovom času.
Sa ovim vetrom, nemoguće je.
Sada je suviše opasno.
Član je zaglavljen na Drugoj stazi.
Još je živ.
Još je živ! Još je živ...
Molim vas pomozite... Molim vas, pomozite nam...
Vi seronje! Znam da me čujete!
Čovek će umreti! Uradite nešto!
Ovo je korejski tim.
Član je zaglavljen na Drugoj stazi.
I još jedan član nedostaje. Molim vas, pomozite nam..
Vau, to je neverovatno.
Koreja ima tako dugu istoriju penjanja.
Šta mislite ko je bio najveći planinar?
Jeste li to bili vi, možda?
Ne tako davno,
dok su se spuštali sa vrha Mont Everesta,
planinari Park Mu-tajek i Jeong Dže-hun su imali nesreću.
Bili su u Zoni smrti, na 8750 m.
Sunce je već zašlo,
i uplašeni zbog retkog vazduha i nepogodnih vremenskih uslova,
niko drugi nije izašao da ih spase.
Zato što bi to bilo samoubistvo.
Ali u to vreme,
jedna osoba je otišla po njih.
To je bio planinar Park Džong-bok.
Na - 40°C u mračnu noć,
on se popeo neverovatnom snagom kroz noć
i prošao možda najteži prevoj Mont Everesta na 8600 m.
U 06:00 sutradan, on...
konačno je našao Park Mu-tajeka.
I da bi ga sprečio da umre sam,
ostao je sa njim do kraja.
Onda je takođe doživeo istu sudbinu kao i Mu-tajek.
Čak i ako se niko toga ne seća,
mislim da je penjanje Park Džong-boka te noći
bilo najusamljenije,
ali i najslavnije penjanje u istoriji korejskoj planinarstva.
Nikada nisam razmišljao o tome.
Jesam li tužan što ću sići, nakon što sam se trudio da se popnem?
Da.
Morate da siđete dole, nećete živeti tamo!
Zašto mi postavljate tako teška pitanja?
Rez, gotovo!
Morate da siđete.
Imam porodicu i dom.
Mogu li reći nešto? - Naravno.
Ako imate poruku za nekoga...
Da, vreme je da se spustiš.
Moraš da se vratiš kući.
Vidiš roditelje i Su-jang...
To je nemoguće.
Dovoljno je opasno što si se popeo sam.
Ali da nosiš telo?
Svuda po Himalajima možete videti izgubljene penjače.
Neki su visili, neki su bili zakopani, neki su bili izloženi na otvorenom.
Dong-giu! - Počuj me!
To je naša sudbina!
Koja sudbina?
Znaš to, sudbina penjača!
To je naša sudbina.
Park Mu-tajek, Jeong Dže-hun, Park Džong-bok.
Oni su postali deo planine. To je kraj!
Završava se na 8750 m.
Ostavi ih tamo.
Zašto da pošalješ nekoga tamo gde ne možeš čak ni da dišeš?
Onda idem sam.
Kapetane!
Moram da ga nađem. Mora da se spusti.
Šta je ušlo u tebe?
Mora da siđe, hoće li živeti tamo?
Kad pomislim na ovo dvoje, hoću da odem odmah.
Ali upravo sam dobio posao,
i...
Hej, Bej-su...
Da?
Znači, verena si?
Da, jesam.
Hej, čestitam.
Samo se fokusiraj na venčanje.
U redu je, popij piće.
Žao mi je.
Baciš im hranu i pojedu je.
U stvari, ovde nije lako.
Ali mogu to da podnesem. I vazduh je dobar.
Mnogo vremena za razmišljanje.
Stvarno...
Iskreno, uplašena sam.
Od tog dana.
Kad planinar jednom izgubi svoje nerve, gotovo je.
Nisam se peo godinama. Od kakve bih pomoći bio?
Samo bih vas usporio, kapetane.
Mu-jang.
Znam koliko si se naporno trudio tog dana.
Zato se nikada ne osećaj krivim za to, Ok?
Vidimo se.
Zdravo. Hajde, vozaču!
U redu je, razumem.
Mislio sam da te pitam zbog kurtoazije.
Došao sam samo da te obavestim.
Zaista mi je žao.
Ako postoji način na koji mogu da pomognem, pozovi me.
Naravno.
Čuvajte se.
Bilo je trenutaka kad sam mrzeo Mu-tajeka.
Hteo sam i ja da idem na vrh.
Ali uvek si birao Mu-tajeka.
Svaki put bih prebacivao sebi.
Je li to zato što sam žena? Nisam li dovoljno dobra?
Majeong-ei, žao mi je.
Nisam znao da se tako osećaš.
Uvek sam cenio tvoju posvećenost... Mu-tajek takođe.
Majeong-ei, za mene si ti uvek najbolja.
Ako se tako osećaš, to je moja krivica.
Oprosti mi.
Planinari uvek dolaze u grupi, zašto si sam?
Znam... zašto je tako tiho na kišni dan?
Mladi ljudi neće da dolaze na ovakva mesta.
Ne možeš da pobegneš od mene.
Naći ću sredstva nekako.
Ti sastavi tim.
Hvala ti.
Gđo, još jednu čašu pića, molim!
I još tri!
Gde bi ti bez nas?
Kapetane, žena nikad ne kaže da prvi put, u redu?
Žena? Ko, ti?
Imaš želju za smrću, vidim!
Vau, svi prvobitni članovi su ovde.
Osim Mu-tajeka i Džong-boka...
Hong-gil.
Taj seronja?
Šta dođavola ti radiš ovde?
Čul-go, dođi ovamo.
U redu je, sedi dole.
Ja sam ga pozvao.
Hong-gill
Čul-go je bio prvi koji je pristao da pođe.
Sedite.
Ja bih isto uradio u njegovoj situaciji.
Ako mi ne možemo da razumemo kolegu planinara, ko će?
Hvala vam mnogo.
Idemo. Naći ćemo Mu-tajeka, Džong-boka i Dže-huna
i dovesti ih kući!
Da.
Idemo. - Idemo.
Na ovoj ekspediciji, naš cilj nije vrh.
Tako da nećemo dobiti nikakvu slavu ili nagradu.
Oblast pretraživanja je na 8700 m, višlje od K2.
Na retkom vazduhu i oporoj hladnoći,
hrane i kiseonika se moraju više puta dovlačiti
iz logora koji se nalazi na 8300 m.
Vreme koje ćemo provesti će biti teže i bolnije nego ikada.
Ali mi ne možemo sebi priuštiti da se odmorimo.
Zato što će monsun uskoro početi.
Ako do tada ne možemo pronaći Mu-tajeka, Džong-boka i Dže-huna,
munje će izbrisati svaki njihov trag.
Moramo da iskažemo našu najdublju odlučnost.
Pokušavamo nešto što nikada ranije nije bilo urađeno.
Ne boj se.
U penjanju počinjemo na našoj krajnjoj tački.
Kad krenemo, pojavljuje se novi put,
i drugačija staza.
Mi se penjemo zajedno i spuštamo se zajedno.
Od danas smo ujedinjeni kao ljudska ekspedicija.
Lavina!
Kapetane!
Kapetane! Kapetane!
Ovde.
Kopaj brzo! Kopaj!
1,
2, 3...
1, 2, 3...
Kapetane, jesi li dobro?
Dobro sam... u redu sam.
LOGOR 3, 31 DAN
Bazni logoru! Bazni logoru!
Stigli smo u logor 3, ali vreme je užasno.
Podići ćemo šatore i pozvati vas ponovo.
Min-band, ustaj!
Ustaj pobrini se na sebe!
Min-band, popij toplu vodu i osećaćeš se bolje.
Da?
Je li noga u redu?
Da, u redu je. Šta je to?
Dobro...
Nekoliko članova ima visinsku bolest.
A i vreme se neće uskoro popraviti.
Pa šta?
Šta kažeš na povlačenje u bazni logor i odmor?
Kretenu!
Gotovo je godišnjica njihove smrti!
Moramo ih naći pre toga!
Hong-gil,
niko od nas nema dovoljno iskustva na 8000 m.
Nešto strašno bi se moglo dogoditi.
Pošaljite one koji to ne mogu podneti!
Je li te briga samo za Mu-tajeka?
Prokletstvo!
Ovi ljudi su napustili posao i porodice bez nagrade!
Prokletstvo.
Žao mi je. Odmori se.
Bej-su... Bej-su.
Da, kapetane?
Idemo dole. Diži logor.
Dobro.
Hvala, Hong-gil.
Bej-su, ko je to?
Dole.
Hej!
Šta ti radiš ovde?
Pretpostavljam da njegov život nije bio potpuno uzaludan.
Toliko ljudi je došlo ovde da bi ga našli.
Pogledaj, ti!
Jaki ljudi umru ovde zbog nadmorske visine.
Znam.
Ali sa svima koji se toliko trude,
kako mogu samo da stojim?
Hoćeš da se i ti povrediš?
Vrati se sada.
Znaš li koliko je bilo teško da dođem ovde?
I ne znam put nazad.
Su-jang.
Dosta više, teško je govoriti na ovom vazduhu.
Hajde. - Oh, Bože.
Kažu da supružnici liče jedno na drugo.
Šta da kažemo o njoj?
BAZNI LOGOR, 47 DAN
Znam za danas i sutra!
Ali koja je prognoza za prekosutra?
Da.
Oh, zaista? Šta je sa ovim vremenom?
Ok, razumem. Da, hvala.
Trebalo bi da padne sneg naredne nedelje.
Idemo višlje.
Ako još čekamo, nećemo uspeti.
Kapetane, trase koje smo napravili su zavejane.
Čišćenje snega bi trajalo nekoliko puta više nego trud.
Plus, u svakom trenutku može se dogoditi još jedna lavina.
Ali već smo shvatili da će biti rizika.
Hong-gil.
Zašto ne sačekaš dole?
Uzeću tim i idem gore.
Hej, mogu da uspem!
Samo me slušaj!
Postoji ograničenje za ono što može da izdrži tvoja noga.
I nastavite da koristiš taj lek protiv bolova.
Mogao bi da završiš kao bogalj!
Mu-tajek će biti moje noge.
Stvarno verujem u to. Paziće na nas.
Jesi li dobro?
Dobro sam. Ne, ne...
Stigli smo u logor 2.
Ali šatori su pali, pa ih popravljamo, Ok?
Da, razumem.
Kapetane, monsun je počeo ranije.
Neće se završiti za par dana.
To bi moglo dovesti sve u opasnost,
pa hajde da probamo drugi put, Ok?
LOGOR 4, 57 DAN
Mu-jang,
koliko smo već ovde?
Prošlo je četiri dana.
Kako stojimo sa hranom?
Potrošili smo je juče.
Slušajte, svi.
Monsun dolazi. Imamo samo 2 ili 3 dana.
Oni koji žele da odu dole, mogu da idu.
Uradili ste više nego dovoljno.
Toliko sam vam zahvalan što ste došli ovamo.
A šta je sa vama, kapetane?
Ide sam gore. Svi to znamo.
Onda i ja idem gore.
Napustio sam ždrebe koje sam odgajao.
Dao sam otkaz na pristojnom poslu.
Nemam gde da odem!
Imam dug prema Mu-tajeku. Potrebno ga je vratiti.
Ako ti ideš, idemo i mi. Idemo zajedno.
Čemu svo ovo čavrljanje?
Počinjemo sa penjanjem rano, spavajmo!
Kasna je noć za ljudsku ekspediciju, koja je došla
daleko od kuće da radi danonoćno.
Hajde da se svi dobro naspavamo i budemo dobri penjači.
Naša poslednja pesma za večeras je zahtev gdina Um Hong-gila.
"Ne gledaj u mene"
"takvim tužnim očima."
"Ti dani su prošli"
"ali nećemo ih zaboraviti."
"Kad pada sneg kao danas"
"Smislićemo naše kolege van šatora."
"Ne gledaj u mene"
"sa takvim tužnim očima."
"Ti dani prošli"
"ali nećemo zaboraviti."
"Ali nećemo zaboraviti..."
PRVA STAZA, 8500 m
Uzeću dvoje Šerpa i potražiti Mu-tajeka
na Drugoj stazi.
Hong-gil, poznajem lokaciju Mu-tajeka bolje od bilo koga.
Pusti mene da idem gore.
Ti potraži Džong-boka i Dže-huna.
Ok, onda. Budi oprezan.
Džong-bok je obučen u crveno a Dže-hun u žuto
Nema ni traga od njih.
Nastavićemo da tražimo.
Mu-tajek! Mu-tajek!
Park Mu-tajek!
Džong-bok.
Tako je.
Prekasno za mene.
Potražite Dže-huna.
Tišina, ti. Hajde, ustani.
Bazo... Mu-jang.
Našao sam Mu-tajeka.
Ali on je gadno promrzao.
Nemojte misliti da ga možemo spasiti.
Mu-tajek...
Džong-bok, idi dole sam.
Vau, pogled ovde je neverovatan.
Mu-jang!
Samo napred.
Reci Hong-gil...
da mi je žao što se nisam vratio sa ledenog vrha.
Hong-gil... šta je sa tih 16 vrhova?
Mu-tajek...
Hong-gil... nedostajete mi.
Reci Su-jang da sam...
je voleo do smrti.
Molim te...
reci joj.
Džong-bok!
Molim te, živi!
Dobro?
Mu-tajek! Mu-tajek!
Mu-tajek!
Park Mu-tajek! Hajde!
Mu-tajek!
Hong-gil, Hong-gil.
Ustani. Ustani!
Mu-tajek... tako sam umoran. Malo ću odremati.
Šta to radiš?
Tako sam iscrpljen...
Umrećeš ako zaspiš. Umrećeš!
Ustani.
Odmah!
Kapetane! Kapetane!
Hong-gill
Hong-gil, jesi li dobro?
Kapetane, našao sam Mu-tajeka!
Našao sam ga!
Šta on radi ovde?
Zašto leži ovde?
Zašto je on... zašto?
Zašto leži ovde?
Mu-tajek...
Zamrznut je čvrsto... on je zamrznut čvrsto!
Mu-tajek... Mu-tajek...
Žao mi je, Mu-tajek.
Izvinite što sam toliko zakasnio.
Našli smo Mu-tajeka.
On je dobro.
Kapetane.
Nisam mogao da nađem Džong-bok i Dže-hun.
Žao mi je.
Idi, idi. Držite liniju napeto.
Držite liniju napeto.
Prvo se osigurajte.
Osigurajte se!
Uhvati se!
Padaju!
Uzmi konopac!
Drži se za konopac.
Kako je gore?
Ne možemo da vidimo ispred nas... tako je belo.
Trajaće predugo da se spustimo.
Mu-tajek je mnogo teži nego što smo procenili,
tako da se ljudi i dalje povređuju.
Kapetane...
Mislim da Mu-tajek želi da ostane na planini.
Su-jang...
trebalo bi da vidiš njegovo lice.
Gledao je tvoju fotografiju kad je umro.
Mislim da bi želeo da ostane sa Džong-bokom i Dže-hunom.
Zato se ne stavljajte više u opasnost.
Samo ga ostavite tamo.
Preklinjem te.
Su-jang...
Ne možemo ga dalje odvesti.
Žao mi je, Su-jang.
Bio sam previše sebičan.
Naravno da volim Mu-tajeka, Džong-boka i Dže-huna.
Ali ti...
koja si do sada došla sa mnom tako daleko, toliko te volim.
Toliko sam zahvalan i ponosan.
Su-jang.
Naći ćemo mesto sa puno sunčeve svetlosti,
izgradićemo kameni grob,
i sahraniti Mu-tajeka tamo.
Hvala ti.
Budite oprezni kad silazite. Hvala vam.
Hvala vam.
Spomen-ploča, 5500 m
Park Džong-bok, Park Mu-tajek, Jeong Dže-hun
Su-jang, evo...
Su-jang...
Baš sada, stvarno mi nedostaje tvoj topli zagrljaj.
Ali, ako ovo čitaš, nikada ga više neću doživeti.
Nikada nisam bio dobar u govorenju toga, ali volim te.
Neki bi mogli reći da je moj život bio beznačajan,
ali imajući tebe bio sam kompletan.
Moji najbolji momenti nisu bili na planini, već sa tobom.
I ti si bila jedini razlog zbog kojeg sam sišao.
Su-jang,
mnogo godina kasnije, nađimo se ponovo.
Volim te.
13. aprila 2007, Loti šar Prvo penjanje na 16.-ti najviši vrh
Napokon sam se popeo na 16. -ti vrh.
Ne zbog slave ili svetskog rekorda,
već da održim obećanje Mu-tajeku.
Džong-bok i Dže-hun su postali moje srce i pluća,
i Mu-tajek je postao moje noge.
Preveo: suadnovic